Problemet med spejlbilleder er, at de fleste viser sandheden.
Gud gjorde mig til konge. Men jeg bliver konstant undermineret.
Folk ser Dem endnu ikke som den, De er, Sire.
Det vil de komme til.
Hvad vil De mig, Montcourt?
I kraftig regn søger man ly under det største træ.
Nordpå er ingen stærkere, ingen mægtigere -
- ingen mere beslutsom end den mægtige eg, Cassel.
Jeg flygter fra det kongelige skybrud og har brug for Deres beskyttelse.
Jeg er Deres tjener.
Tjener ...
Her ser I konsekvenserne af kongens guddommelige ret.
Dette er kongens nye lov. En adelsmands værdighed udhules -
- og hans navn tilsmudses, selv om hans æt skabte nationen.
Før var vi sikre på vores position -
- men nu skal vi kunne bevise den og arbejde for føden.
Nu siger kongen: "Jeg er Frankrig!" Men det er os, der er Frankrig.
Vores ven Montcourts situation er et budskab.
Og kongen skal få sit svar.
Kongen er som besat af sin nye legeplads i skoven.
Han ser ikke andet. Han har glemt, hvem der skabte dette land.
Hvis vi fjerner kongens nye projekt, kommer han måske på bedre tanker.
Versailles kan vende tilbage til skoven og kongen til Paris -
- og vi til vores godser og vores liv.
I særhed en ædel sag.
Vil De overtale kongen med vold?
Han har mistet forstanden.
Frankrigs fremtid tilhører adelen.
Vil De have beskyttelse, Montcourt?
Jeg tjener Deres nåde med mit liv.
Det vil du komme til.
- Hvilken slags menneske er jeg? - Sire?
- Er jeg barmhjertig? - Når De ønsker det.
- Hævngerrig? - Når nødvendigt.
- Så jeg er alt, for alle? - I lige dele, uvægerligt.
- Som konge. Jeg mener som menneske. - Vi kan ikke adskille de to.
Når jeg sender min bror i krig, gør jeg det som konge.
Dør han, sørger jeg som et menneske.
Som menneske kan jeg vinde andres gunst, ikke som konge.
- De har altid vores gunst, Sire. - Også Montcourts?
En konge hades lige så meget for gode gerninger som for onde.
- Jakken klæder Dem, Deres Majestæt. - Jeg kan ikke lide det her spejl.
- Ser man det! - Deres Majestæt!
- Min kære Rohan, De er tilbage! - Jeg gør altid, som De siger.
- Jeg har savnet Dem. - I lige måde.
Kvinderne er smukkere, end jeg husker.
Så er De ved at blive gammel.
- Jeg kan kun være mig selv. - Det ved jeg.
Men jeg har sonet mine forbrydelser og står nu til tjeneste.
- Jeg så planerne for staldbygningen. - Og?
Enten skal vi gå virkelig meget på jagt -
- eller også har De i sinde at bygge noget helt andet.
- Et palads, måske? - En by!
Jeg ønsker Dem held og lykke, mine herrer.
Frankrig takker Dem.
- Hvordan har min dronning det? - Betydeligt bedre, tak.
Skift tøj. Sørgeperioden er forbi.
- Du skal genoptage dine pligter. - Så gør jeg det.
Vi venter en gæst. Tag dig af dem personligt.
Overøs dem med din sædvanlige varme og ynde.
Hvem er denne person, så jeg kan forberede mig?
- Prins Aniaba. - Du har mit ord.
Det stoler jeg på.
Sire, hvis De tillader mig ...
Jeg tror, at Hendes Majestæt har mødt gæsten før.
Ja, i Paris.
Hvorfor vælger De så, at føre dronningen ind -
- i et privat møde med ham?
Afrika er endnu lukket for os -
- men prins Aniaba kan give os nøglen.
Vi har lært fra missionærer ved Senegalfloden -
- at de områder rummer en mageløs rigdom.
Dens indbyggere og handelsveje er grundlaget for vores fremtid -
- og vil finansiere tusinde krige og hundrede paladser.
- Så skal vi vinde Afrika. - Spørgsmålet er bare hvordan.
Og dronningen?
Hun hjælper os.
- Hvad synes du? - Jeg har jo selv klædt dig på.
Hvem smider i øvrigt en dværg i et drænrør?
Han gjorde det måske selv. Eller blev dronningen træt af ham?
Han forsøgte måske at reparere kongens springvand -
- og maste sig derned som en prop for at dukke op og skræmme de unge.
Du har for meget fritid. Du burde tage med til fronten.
Inviterer du mig med i krig?
Hvor romantisk. Er du vanvittig?
Ikke en hvilken som helst krig. Min krig.
Din bror gør aldrig, som han siger. Håb ikke på for meget.
Men hvis du rejser, så bliver jeg her og sikrer din plads ved hoffet.
Gør du?
Hvor ædelmodigt af dig at sikre min plads!
- Du er meget flot. - Det har jeg allerede sagt.
Har du hørt noget?
Ikke endnu.
Bontemps! Bontemps!
Jeg har sværd, rustning og en hest.
Hvorfor vente? Hvornår går jeg i krig?
- Kongen har ikke bestemt datoen. - Hvad skal jeg gøre indtil da?
- Han sender måske Dem i stedet. - Jeg ville adlyde.
Tror De ikke, at han ser dem som den, De er?
Vel ser han mig. Og han nyder det. Det er det, der skiller os ad.
Når Deres mand er væk, ved jeg, hvor De er.
- Kommer De her, åbner jeg ikke. - Naturligvis.
Jeg ville ikke prøve at finde Dem her eller kongen hos dronningen.
Jeg ved, at De kan lide at svømme.
Jeg kunne finde Dem i badehuset, eksempelvis.
Det siges at være meget populært blandt unge elskere ... af naturen.
De er blevet advaret.
Det bliver jeg konstant, min kære.
Flot hus!
Kongens ærede gæst. Aniaba, prins af Assinie.
Søn af kongen af Eguafo, arving til Elfenbenskysten -
- og Himlens konge.
Min bror, Kobina.
Prins Aniaba, De følger med mig.
Deres bror følger med monsieur Marchal.
Og mine venner?
De vil nyde kongens storslåede gæstfrihed.
Det er så smukt. Tak!
Hvor er han flot!
Hvordan kan han være flot, når han er sort?
- Hvordan kan han ikke være det? - Du er så underlig.
Hans lands floder siges at flyde med guld.
Hvor langt væk er træerne?
Deres Majestæt, det er gjort. Prins Aniaba er tilpas ilde til mode.
Godt. Lad ham vente.
Mine gode venner, familien Parthenay, er på vej hertil fra deres gods.
- Kommer lille Françoise? - Med mand og familie.
Parthenay-slægten er vel anset sydpå.
De kommer her for at fremvise deres slægtsbøger.
Sørg for, at aviserne skriver om det. Vi kan lade slå en medalje, Colbert.
Det vil varsle godt for fremtiden.
"Adelig slægt fra Sydfrankrig viser kongen deres slægtsbog."
"Kongen modtager slægtsbøger fra Sydfrankrigs adelsslægter."
Det er meget lort!
Men kun den fineste lort fra kongens heste i Louvre.
Jeg ...
Sig frem. Hvad har du på hjerte?
På vej gennem skoven stødte jeg på en gammel mand, der stegte en rotte.
- Jeg troede, det var en vagabond ... - Men du kendte ham?
Fra Deres faders hof. Han kæmpede mod ham.
Under oprøret?
- Ja, og hvis de havde sejret ... - Så ville De have været død.
En dag vil jeg gerne høre mere om min far.
Goddag, prins Aniaba.
Goddag, Deres Højhed.
Det glæder mig at se Dem igen.
Hvad er der galt? Du ryster.
Af flere grunde. Dig, os, ham, Chevalier ...
Får Chevalier dig til at skælve?
Han skræmmer mig. Den måde, han ser på mig ...
... den måde, han taler om dig og min mand ...
Kan du huske, da du var 16?
Du trådte på en rose. Din fod begyndte at bløde.
Du kyssede mine tæer.
- Fik jeg smerten til at gå væk? - På et øjeblik.
Intet har ændret sig. Det vil det aldrig gøre.
Du beskytter mig nu. Men alene ...
Du skal ikke bekymre dig -
- om Chevalier eller din mand.
- Jeg er din sikre havn. - Beskytter du mig mod bølgerne?
- Selv når de vælter ind over os. - Selv når tidevandet tager mig.
Han kan modtage Dem nu.
Vil De være venlig at følge med?
Prins Aniaba af Assinie, velkommen til mit hof.
Versailles er smukkere, end jeg havde forestillet mig.
Må jeg præsentere min bror Filip, hertug af Orléans -
- hans hustru, Henriette af England, minister Colbert -
- mademoiselle de la Vallière.
De har allerede mødt min kone.
Til en fest for nogle år siden var her ikke plads til gæsterne.
De fleste måtte bo inde i byen.
Så jeg lader nu 400 lejligheder bygge.
Hvor er arbejderne?
De er lige nu i færd med at planlægge en særlig risikabel del af byggeriet.
- Vi kan se dem arbejde i morgen. - Det vil jeg meget gerne.
- Fortæl mig om Afrikas lande. - Hvornår skal vi forhandle?
- I Frankrig gør vi det anderledes. - Jeg har måske begået en fejl.
Jeg burde måske tale med hollænderne, spanierne eller englænderne.
De er alle interesserede.
- Nyder De ikke vores gæstfrihed? - Der er meget af den.
Der er mere endnu, hvilket De vil se i aften.
- Hvad sker der så? - Så vil vi sætte os sammen.
Jeg har ingen forklaring på det. Jeg beklager, monsieur Marchal.
Halvdelen af leverancerne er gået tabt. Fire mænd er døde.
Kongen mangler guld, marmor, sten og vin.
Jeg begynder at se et mønster.
Fremtoning er alt. Alt!
Forstår I ikke? Har I ikke hørt, hvad jeg har sagt?
Han er gæst her, og hans påklædning udviser større pragt end mit palads.
Et parti marmor forsvandt på vejen, og mændene kan ikke arbejde.
- Forsvandt? Stak det af i skoven? - Der er tyve på vejene her.
Tror I, det var et lommetyveri? Det er organiseret sabotage!
Jo mere vi bygger, desto mere skal vi transportere hertil -
- og det øger risikoen for disse hændelser.
Hændelser bliver til bevægelser, og pludselig står nationen i flammer.
Kongens vej er ukrænkelig!
Det er hellig jord! Beskyttet!
Og hvis den ikke beskyttes, falder vores land fra hinanden.
Dette er en krigserklæring.
Jeg tager mine mænd og sætter patruljer på vejene.
Vent!
Siger De Hans Majestæt imod?
Vi har ikke nok mænd.
At beskytte kongen er vigtigst. Jeg tager mig af vejene.
Sørg for, at dine mænd er dygtige. De er mine øjne og ører.
Mit navn er Madame de Beauvais.
Deres mor har sendt mig. Jeg er Deres nye privatlærer.
Hvad skal De lære mig, Madame?
Kald mig Catherine.
Skal jeg få arbejderne til at vende tilbage til stilladset?
Ja, naturligvis.
Også selvom de kun foregiver at arbejde.
Hvor er min bror?
Vores gæst har inspireret mig. Jeg har brug for mere farve.
Hvordan klæder man sig på til krig?
- Den lilla eller den røde? - Den røde naturligvis.
- Jeg kan lide lilla. - Også jeg. Så jeg sagde rød.
Filip, når du forlader os, så sørg for at komme tilbage.
- Det kan jeg ikke love. - Sig det bare.
Hvis jeg dør, bliver dit liv meget lettere.
Mine problemer vil aldrig blive løst. Det ved du.
Og jeg foretrækker, at du ikke dør.
- Du siger de venligste ting. - Jeg mener det.
Lige siden vi var små, har jeg drømt om krig.
Og du har drømt om min bror.
Se, hvor heldige vi er.
En dag får vi måske begge opfyldt vores drømme.
Vi kan få krig, og vi kan få pragt. Men vi kan ikke få begge dele.
Så må det blive krig.
Alle omkring Dem vil smile og være imødekommende -
- men de så alle gerne, at De gik til grunde.
De er fremtidens konge.
Spørgsmålet er: Hvilken slags konge vil De være?
Du drømmer om et paradis ...
Men du må selv bygge det.
Jeg har været klædt sådan, fra jeg var tre måneder -
- for ikke at blive en sky, der skyggede for solen.
Hvis jeg indledte min afrejse, ville du måske tillade det.
Du har vist velsignet mig nok. Tak.
- Jeg forstår ikke. - Jeg venter på din ordre, min bror.
Når jeg ikke kan vente længere, beder jeg Gud om hjælp.
Hvem af dem er du?
Jeg er nok en hest. Det er, hvad jeg har hørt.
- Min bror. - Vil du have et alvorligt svar?
Hold dig altid tæt på din livvagt. Du tager afsted i dag.
Jeg vil skænke dig hæder. Det sværger jeg.
Må Gud beskytte dig og sørge for, at du vender sikkert hjem.
Gå så. Løb hen til hende.
Du har min velsignelse.
Gud ved, at du ikke har brug for en præst til det.
Sophie, min kære. Kan du hjælpe mig?
- Et moralsk dilemma. - Jeg skal gøre mit bedste.
Hvis en person, som jeg forguder, boller en anden uden min tilladelse -
- er det så ikke rimeligt, at jeg for balancens skyld boller en anden?
Jeg spurgte biskop Bossuet, men han var meget lidt imødekommende.
- Hun har svaret malet i ansigtet. - Hold op med at drille!
- Mange er blevet smidt ud af hoffet. - De havde ikke papirerne i orden.
De havde sikkert heller ingen, der kunne bekræfte deres stilling.
Det er lovene, som vi alle må følge.
Vi har i det mindste vores Chevalier.
Hvorfor denne venlighed?
Det er dumt af mig. Jeg ved, at du vil kaste os bort som de andre.
Naturligvis. Men jeg passer på jer i al denne dårskab. Vær ganske rolig.
Det gælder især dig, min skønne.
Sophie! Kom her!
Giv mig den murske!
Det er for tykt. Fortynd det.
- Sophie. Hun hedder Sophie. - Har du dødslængsel?
Hellere dø for noget, man tror på, ikke?
Hvad var det, dit navn var?
- Benoit. - Jacques.
- Hvad laver en gartner heroppe? - Herfra kan jeg se havens linjer.
- Og pigerne, der vandrer i den. - Pas på med den slags.
- Tænk på din fremtid. - Det er det, jeg gør.
Hvis Parthenay-slægten viser sig så nyttige, som jeg håber -
- bør deres besøg kunne få syden til at følge deres eksempel.
- Hvilke dele er så tilbage? - Nord og øst.
- Hvem modarbejder mig der? - Hertugen af Cassel, vil jeg mene.
Han har stor indflydelse. Mange står i gæld til ham -
- og hans familie har været der siden tidernes morgen.
Han er hjørnestenen. Fjerner vi ham, falder hele muren.
Hvis ikke, så falder vi.
Han er ligeglad med vores breve. Vi har ikke fået svar.
Send ham en gave. Mit portræt. Og en ordre om at følge loven.
Han skal fremvise sin slægtsbog eller tage følgerne.
Et bud fra kongen.
Med gaver.
Hvor venligt. Vil De have lidt champagne?
Ludvig den Store kræver, at De melder Dem ved hoffet.
De beordres til at fremlægge beviser for Deres adelige aner.
Lad mig advare dig, Kobina.
Kongen har arrangeret en fest for os, men vi er her ikke for at more os.
Jeg bekymrer mig kun om, at vi slipper herfra i live.
Chevalier har større indflydelse, end jeg først troede.
Men disse værelser er meget mindre.
Ved du, hvad jeg bedst kan lide ved at være her?
Lydene. Hoffets pulserende liv.
Hvordan ser jeg ud?
Du kan ikke gå ud i den der!
Mor, hids dig nu ikke op!
Hidse mig op? Det her er ingen leg.
Mit job er at sikre, at det er dig, der fanger kongens blik.
Se ind i spejlet. Hvad ser du?
Jeg ser mig selv.
Dette er ikke kvindernes tid. Det er mændenes.
Men selv en vis konge kan få hovedet fordrejet af noget så smukt.
Du bliver måske aldrig dronning, men med den her kan du leve som en.
Jeg synes, du er den smukkeste af dem alle.
Held og lykke, allesammen!
- Jeg kan godt lide din parfume. - Jeg har ikke nogen på.
Det må være svært at opdrage et barn på egen hånd.
Det må være svært at være væk fra mand og børn.
Fraværet er først smertefuldt, når nogen nævner det.
Det er en meget smuk kjole hyllet om en yndig ung dame.
Mange tak.
Kongen sagde, han ville sætte sig og forhandle med mig.
Skal vi forhandle i alles påsyn?
- Skal vi sende alle i seng? - Hvis det er det, der skal til.
- Har De en kvinde? - Min kone bor i Paris.
- Med Dem? - Jeg lever med kongen.
- Jeg er forvirret. - Hvor kongen sover, sover jeg.
Jeg går ikke længere end hertil.
Hans seng må være overfyldt.
Vi er ikke ønskede her. Lad os trække os tilbage.
Forhandlingerne er først lige begyndt.
Leg ikke med ham på denne måde.
Jeg kender vist det her spil.
Tydeligvis!
Desværre har heldet ikke tilsmilet os ved dette bord i aften.
Lad os spille!
- Hvad laver du? - Jeg vinder.
- Der er styrke i dine skridt. - Og urolige ansigter foran mig.
Et hasteærinde kræver omgående opmærksomhed.
Jeg håber, din nyvundne succes vil føre dig til vores seng.
Cassel har svaret på Deres besked.
"Her er Deres adelsbevis. Et bidrag til Deres ædle projekt."
- Må jeg svare ham personligt? - Jeg råder til tilbageholdenhed.
At anholde ham vil forpurre Deres planer.
Anholder De Cassel, vil De skulle arrestere alle adelige.
Lad mig i det mindste give ham et blåt øje for denne fornærmelse.
Skærer man et hoved af, kommer der blot et andet.
At slå ham ned vil føre til borgerkrig -
- og vi så, hvor godt det gik i England.
Min mand, jeg er ikke færdig.
Jeg er her af taknemlighed, ikke af pligt -
- fordi du holdt dit ord og viste vores gæst så stor gæstfrihed.
Du udnyttede dine ressourcer vel, og det er jeg taknemmelig for.
- Jeg vil give dig en gave. - Jeg tager imod den.
Gaven er en hemmelighed.
Så meget desto bedre.
Din datter er i live.
- Broder, kongen vil tale med dig. - Bed ham vente.
Du kan selv bede ham.
Vær venlig at klæde Dem på. Tiden er knap.
- Hvor skal vi hen? - Det får I at se.
Sire, vi fik at vide, at Parthenay-familien kommer i dag.
- Er min guddatter Charlotte med? - Ja, Sire.
Hun er en lille solstråle.
Er vi der snart, mor?
De bliver her.
Hvad syntes De om min vin?
Hvad vil De tilbyde mig?
Hollænderne har ikke Deres gæstfrihed, men penge har de.
Hvor er vi?
Et stop på vejen.
Min gartner stødte på denne mand.
En adelsmand, som deltog i oprøret mod min familie.
Han mente, han var sikker herude i skovene.
Åh gud!
Jeres værdigenstande, om jeg må bede.
Jeg kender den stemme. Montcourt!
Nej, lad være!
Dræb hende! Ellers gør jeg det.
Vi må væk herfra! Montcourt, kom!
Det bliver snart mørkt. Hun vil dø. Kom!
Hvad laver vi her?
Hollænderne har penge, men ingen magt.
Vi har begge dele.
- Hvorfor er vi kommet hertil? - For at forhandle færdigt.
- Vi er ikke engang begyndt! - Vi begyndte, da De steg af vognen.
Jeg tilbyder jer vores beskyttelse og en del af indtægterne.
Jeg tilbyder jer også en kanonbåd for at sikre havnen.
I har været hjemmefra længe. Fjenden rykker frem mod hovedstaden.
Kan De se dette larmende lille menneske?
En nær ven sagde, at Gud førte dette barn til mig af en grund.
Først nu forstår jeg, hvad han mente.
Hendes blotte eksistens indbyder til spørgsmål. I alle andre lande -
- var hun død for længe siden. Det gælder også hendes mor.
Men her er hun. Og her er De.
De kan indgå aftale med hollænderne, englænderne eller spanierne -
- men de vil sende deres hære og brænde Deres land, dræbe folket -
- og tage alt, De har kært. Det kan De stole på!
- De vil gøre det samme. - Ikke jeg. Beslut Dem hurtigt.
- Et land uden konge ender i krig. - Konge?
Vi fik bud om, at Deres far er død.
De er nu konge.
Det gør mig ondt, Deres Majestæt.
Deres Majestæt ...
Tilgiv mig, fader, for jeg har syndet.
Lad os rejse.
Venetianerne har arbejdet hårdt på et nyt spejl, Sire.
De håber, De bedre kan lide det.
Bedre.
Brænd ham.
Tekster: Bjørn Erik Niss www.sdimedia.com